Jag tackar andarna för att de åter lät oss segra.
Jag ger det här svärdet från de levande-
-till de döda-
-och de ofödda.
Var inte rädd.
Jag gör dig inte illa.
Kom.
Kom närmare.
Du känner ju mig.
Vad är det?
Trodde du att jag var död?
Stora krigare dör aldrig.
Kom.
Kom med mig.
Då ska jag visa dig hur det var att vara vid liv.
Jag ska visa dig hur livet var på vår storhetstid-
-och hur jag blev den jag är. Britannias krigardrottning.
Jag var gift med den mäktige krigarkungen Prasutagus.
Vi hade två fina döttrar.
Isolda, vacker och blid som en hjort.
Och Siora, vildsint som en vildkatt.
Dervalloc! Dervalloc!
Vi hade segrat stort och lagt under oss alla våra fiender.
Prasutagus!
Gudarna hade hållit handen över våra förfäders land-
-som vi skulle låta gå i arv till våra barn.
Jag var uppfylld av stolthet och kärlek till mitt folk-
-mina döttrar-
-och min man, krigarkungen.
Men så kom romarna.
Halt!
Titta där.
-De är som vilda hundar. -Det är kelter.
Kan de inte hitta nån att slåss med, slåss de inbördes.
Vi ska nog tämja dem, som vi tämjde gallerna.
Man måste hysa en viss beundran för dem.
Som djur, menar jag.
Ni gläder er väl att komma hem.
Jag gör inte det. Jag slår mig nog ner här.
Man får en gård och slavar som arbetar jorden för en.
Det är framtiden.
Giv akt!
Det är bara barn igen.
Vi vill ingå ett förbund.
Tillsammans ska vi lägga under oss alla andra stammar-
-och utvidga Prasutagus rike och låta det blomstra i fredens tecken.
Låt oss slakta romarna nu...
...och skickar hem dem i småbitar.
Tysta.
Dervalloc, jag finner mig inte i att du hotar och förnärmar våra gäster.
Vårt folk är poeter.
När Dervalloc pratar om att slakta-
-menar han att vi ska tillbakavisa era argument.
När han talar om att skicka hem er i småbitar-
-menar han det på en bra sätt.
Men det har varit våldshandlingar.
Romerska landsmän har terroriserats å det grövsta.
Vi har inte ingått något avtal. Vi försvarar blott vårt hem.
Connach och Siora, kom.
-Varifrån kommer den? -Vi hittade den i skogen.
Ni borde se efter era saker bättre.
Om ni tror att kejsaren finner sig...
Catus! Tack.
Du har rätt, min flicka.
Kan vi prata enskilt?
Du säger inte ett ord.
Jag ska säga som det är.
Vi förhandlar inte med andra. Vi vill gärna ingå ett avtal med er.
Men kan det inte genomföras, måste vi gå till en annan stam.
Det skulle jag vara mycket ledsen över-
-men inte lika ledsna som ni skulle vara.
Låt det stanna mellan oss-
-men om ni inte samarbetar, går vi till era fiender-
-och utplånar hela vårt folk.
-Det är lättare sagt än gjort. -Säkert.
Och ett slöseri med tid, pengar, material och inte minst liv.
Men det blir förhoppningsvis inte nödvändigt.
Det var visst allt. Tack för den här gången.
Och tack till din vackra fru för hennes stora gästfrihet.
Vad säger du? Skulle jag ha låtit Dervalloc slakta dem?
Nej. De var gäster i vårt hus.
Du gav dem ditt ord.
Och kanske är fred den bästa lösningen om de ger oss deras beskydd.
De erbjuder oss beskydd mot dem själva.
Jag vill helst inte ha dem här, precis som Magior och Dervalloc.
Så skicka bud till dem i morgon.
Säg dem att vi kämpar med näbbar och klor för vårt land.
De vet att vi kan kämpa. De har inte lust att kriga mot oss.
Då går de bara till Brigantes- eller Brannovici-folket.
Låt dem gå. Vi har besegrat dem förr.
Men inte med romerna på deras sida.
Då blir vår seger bara ännu mer storslagen.
Och skulle vi dö, dör vi med ära.
Hur många gånger har du inte sagt det, innan vi har gått i krig?
Det är inte ärofullt att dö.
Jag har sett det för ofta för att tro på det längre.
Jag har fått nog.
Varje kväll, när jag blundar, ser jag dem.
Män jag har älskat. Korsfästa och slaktade.
Vico, Taruco, Dessillus, Connach.
Barn som spetsas på pålar. Jag kan höra deras skrik, Boudica.
Ja.
Men vi hämnades.
Jag är trött på att döda.
Jag vill inte...
Jag kan inte dra ut i krig igen.
Kom. Kom till sängs.
Kom.
Du är den störste av alla krigarkungar.
Du är den modigaste.
Vad du än beslutar dig för, kommer det att vara rätt beslut.
Vi ska få det här att fungera.
Magior. Vad vill du?
Vad vill du? Och hur mycket vill du det?
-Vad menar du? -Det vet du.
Kungen har mist viljan att strida.
Annars skulle han aldrig ha ingått överenskommelsen med romarna.
Den strider mot allt som vi står för.
Vårt land skriker efter blod.
Blod på offerstenen. Blod på slagfälten.
Varför säger du det till mig? Det är Prasutagus som är kungen.
Hur fick han kronan? Han tog den.
Som alla kungar före honom tog han den. Han vann den i ärlig kamp.
Och nu behövs en ny utmanare.
Han har räddat mitt liv. Inte en, men oräkneliga gånger.
-Jag drar inte mitt svärd mot honom. -Tänk på vad du skulle vinna.
Tänk på vem du skulle vinna.
Jag har sett hur du ser på henne.
Och gudarna ser allt.
Du kan få Boudica.
Du kan få henne. Det har spåtts så.
Vem där?
Ge dig tillkänna.
Dervalloc.
Vad gör du här?
Vi är krigare. Vi borde bekämpa romarna-
-i stället för att låta dem hägna in oss som boskap.
-Du tror inte heller på avtalet. -Det vet du inte.
Tror du att en krigarkung bara ska kunna svinga sitt svärd?
Det är taktik i både fred och krig och min man förstår sig på bägge delar.
-Det blir ingen fred med romarna. -Tvivlar du på hans beslut?
Hjälp oss att få avtalet att fungera.
Genom att kyssa romarna i röven?
Jag är krigare och ni behöver inte krigare längre.
Min kung.
Jag ber om din välsignelse att få åka härifrån.
-Åka härifrån? -Vart skulle du åka?
Det lär vara krig i Gallien.
-Du vet inget om världen utanför. -Då är det på tiden jag lär mig.
Så gå då.
Vi kommer att sakna dig, Dervalloc.
Om avtalet med romarna slår fel behöver ni inte skicka bud efter mig.
Jag kommer.
Gör er redo att hylla-
-Tiberius Claudius Germanicus, romarrikets kejsare.
Få det nu överstökat.
Jag blir så hemskt stel.
Det går, Catus.
Det går.
Är det deras kejsare? Han ser ut som en skogsmus.
Ni måste nog buga er.
Det uppskattar han. Kejsaren är gudomlig.
-Tekniskt sett är han en gud. -Vi bugar inte för någon.
Varför skulle ni det?
Ta min hand.
Det är en stor ära att träffa dig.
Och din drottning.
Det är mycket vänligt av dig...
...att låta oss komma.
Jag ville träffa dig personligen. Jag har hört så mycket...
...om din tapperhet.
Och din klokhet och taktiskhet och så vidare.
Men det är väl synd att vara i krig hela tiden?
Nej, nu förolämpar jag er.
Hela er kultur är ju baserad på krigaridealet.
Är det alltid så kallt här?
Rör inte kejsarens lekamen.
Var inte löjlig, Catus. - Tack, söta vänner.
En gåva från vårt folk.
Tack så mycket. Den är skön.
Intressant doft.
Det är vargpäls. Den ger bäraren styrka.
Den ingjuter styrka.
Det skulle ju vara skönt, om det...
Kan vi inte gå in?
-Naturligtvis. -Tack, min kära.
Det skulle vara förnuftigt om vi lyssnade på varandra.
Vi måste ta reda på hur vi bäst kan hjälpa varandra.
Jag vet att ni inte litar på oss, men det tror ni gör-
-på sikt.
Severus och Catus tar hand om de praktiska detaljerna.
Jag ser på den stora helheten-
-och det tror jag också du gör.
Vad är er syn på giftermål mellan olika folkslag?
Det har många fördelar.
Det stärker släkten-
-och vänskapens band.
Ni har en del riktigt vackra kvinnor.
Ta inte illa upp. Det var en komplimang.
Jag önskar uppriktigt, att vi ska vara vänner.
Du bör inte vara här.
-Om min mor visste det... -Var inte rädd.
Våra folk bör vara vänner.
Det är kejsarens bud.
Då måste vi nog vara vänner.
Är det sant att era gudar bor här, i dimman vid vattenbrynet?
Ja, det är sant. De iakttar oss nu.
De önskar säkert att vi ska vara vänner.
-Det är jag inte säker på. -De ser att vi inte har ont i sinne.
Fångad!
Isolda!
Lugn, Catus. Vi vill inte höra din åsikt i dag.
Ingen av senatorerna har en aning om vem du är.
-Det kommer de att få veta. -Ja, det är jag säker på, Catus.
Nero! Äntligen. Din farbror har väntat i en timme. Vad har du gjort?
Nej, det vill vi helst inte veta.
Ge din mor en kyss.
Titta på honom. Hur är det han ser ut?
-Var hälsad, farbror. -Nero, min pojke.
Du stinker.
Ja, det säger nog en del.
Hur gick det i Britannia? Har du tagit hem slavar?
Nej, det är för tidigt ännu.
Jag ville inte diskutera sånt. Rara människor, men lite känsliga.
De har ju besegrats. Vi kan göra vad vi vill med dem.
Det är poängen.
Med det här avtalet behöver vi inte lägga energi på att besegra dem.
Det kan också visa sig vara svårt.
Låt mig åka dit. Jag ska visa dem.
Jag tror inte att du är redo att styra en provins än, Nero.
Dessutom är du oss för kär.
Vi behöver dig vid vår sida.
Catus Decianus.
Du är ung-
-men du har lärt dig mycket av Severus.
Vi vill göra dig till skattmas i Britannia.
Om du som Severus kan visa beslutsamhet...
...och taktkänsla och charm...
...så ska det nog gå bra.
Min kejsare.
Det är orättvist!
Nu är han arg.
-Det är han alltid. -Så är de i den åldern.
Jag ska prata med honom.
Det är så varenda gång.
"Du är inte redo, käre Nero."
Den spastiska clownen!
Hur mycket längre ska jag vänta?
Du har fullständigt rätt. Han är helt omöjlig.
Kom nu och lägg dig och hetsa inte upp dig. Vila dig lite.
Jag är för arg för att vila mig!
Du är storslagen i din vrede.
Kom här. Du vet att det gör dig lugn.
Sådär...
Vad himmelskt!
Han är en förlorare.
Han mister hela imperiet. Det gör honom gott.
Vi borde korsfästa några för att statuera exempel.
Jag kan gott tänka mig att korsfästa honom.
Det skulle nog vara en smula...
Nero, du är ju helt otrolig i dag!
När blir jag kejsare?
Lugn, raring.
Mamma tänker.
Talorcan skänker dig silver och korn.
Fint. Nästa.
Ert korn håller sig mycket bättre i vårt kornlager-
-och så kan ni ta vad ni behöver. Det kallas skalekonomi.
Ni kräver för mycket.
Boru skänker kejsaren skinn.
Du vet utmärkt väl att våra avgifter är ytterst rimliga-
-fördelarna tagna i beaktning.
Durio skänker korn.
Det räcker inte.
Brin skänker silver.
-Vad är det? -Det här för skam över vårt folk.
-Och det gör gudarna rasande. -Respektera din kungs beslut.
Min trohet ligger hos folket och det gör din också. Minns det.
Det var det. Var är de frivilliga?
Vilka frivilliga?
Gästarbetarna som ska delta i olika projekt i Rom.
Det har vi aldrig gått med på. Vi skickar inga slavar.
Din fru är inte riktigt med. Sådant förstår sig kvinnor inte på.
Vi pratar inte om slavar.
Vi ger era unga män och kvinnor en chans-
-att få en massa upplevelser i hjärtat av vårt imperium.
De får möjlighet att gräva er diken-
-fylla era bordeller och dö i era arenor.
Det stämmer inte.
Är det Prasutagus eller drottningen som fattar beslut här?
Vi skickar inga slavar.
Du hänger nog inte med. Det är ett ofrånkomligt krav.
Vi ska ha frivilliga.
Låt gå för den här gången-
-men nästa kvartal ska vi nog se till att få dem.
Den här gången stjäl vi bara.
Men om ni måste slåss, så döda dem.
På era poster.
Odugliga fjollor!
Det är väl Connach som ligger bakom? Var är han? Jag vill prata med honom.
Han vägrar komma. Han säger att det är han som är kung nu.
Slåss du mot din egen dotter. Du vågar ju inte slåss mot romarna.
Nej!
Så ska du aldrig mer tala till din far. Böj huvudet för honom.
Gör det då!
Gå.
-Nu då? -Hitta Connach och straffa honom.
Be romarna om ursäkt.
Hur länge ska det fortsätta?
Romarna bara tar och tar, tills de har slukat oss i en munfull.
Kan du inte se att...
Prasutagus?
Hämta Magior! Skynda dig!
Vem tror Prasutagus att han är? Han skickar inga slavar och angriper oss.
Catus borde korsfästa honom och hans rödhåriga sköka till drottning.
Prasutagus gör sitt bästa i en ytterst svår situation.
Nej, han gör oss till åtlöje, farbror.
Vi kan inte förvänta oss...
Det uppstår alltid problem.
Det ligger i fredsprocessens natur.
Överansträng dig nu inte. Drick det här. Jag har själv blandat det.
Det är snällt av dig, Agrippina.
Jag vet nu inte...
Det smakar konstigt.
Jag känner ingenting.
Vi pratade om Britannia, farbror.
Just ja.
Låt mig leda en här dit.
Makt är det enda som de barbarerna förstår.
Du måste förstå...
Sånt här tar tid.
Är det allt?
Är det ditt svar på terrorhandlingar? Det ingjuter ju respekt.
Vad är det?
Vad glor ni på?
Nero...
Jag tror att han är död.
Skynda dig.
Nu är Magior här, min älskade.
Han kan inte höra dig.
-Väcker det honom till liv? -Det kan göra vår ledare stark.
Låt mig.
Varsågod, kung.
Min älskade...
Nu träffar han sin far.
Och sin fars far.
Och alla sina förfäder.
Nu sluter han sig till dem i deras eviga festsal.
Det var du som gjorde det.
Det var gudarna.
Makten måste gå till den som bäst förstår att bruka den.
Han var en stor människa. Var stolta över honom.
De älskar mig, mor.
Folkets kärlek kan man inte få nog av.
Och vet du vad?
Det är nästan bättre än en mors kärlek.
Prasutagus är död.
Död? Kannibalkungen.
Det gör allting mycket lättare.
Även den ormen Catus kan väl lära sig hantera en kvinna.
-Hon var listigare än sin man. -Herregud...
Det är en kvinna vi pratar om. Mjuk, rund och ointelligent.
Ja, med vissa undantag, mor.
Boudica och hennes präster kan skapa problem.
Ja. Präster. Druider.
En så kallad naturreligion. Den är snedvriden och galen.
Och vet du vad? De är värre än de förbannade kristna.
Vi borde invadera och slakta dem, varenda en.
Och då måste det finnas enkla anständiga kelter kvar-
-som kan inse vad som ligger i deras eget intresse.
Att bidra till imperiets storhet.
Att ta del i vårt välstånd.
Vi låter dem bygga ett tempel...
...där de kan tillbe sin kejsare.
Storslagen idé, herre.
Nero, min skatt. Du är ingen gud ännu.
Låt dem bygga ett tempel för din farbror Claudius.
Farbror Claudius?
Jag är så trött på att höra vilken stor politiker han var.
Han var svag! Det är hans fel att vi har alla dessa problem nu!
Kanske kunde detta praktfulla tempel-
-tills vidare invigas till Claudius.
Och när din gudomlighet är vedertagen-
-kan templet återinvigas till guden Nero.
Den mäktige guden Nero.
Den mäktigaste av alla gudar.
Ganska väl formulerat, herre.
Utmärkt.
Men de ska inte tvivla på att det ska ske stora förändringar.
Detta imperium har fått en ny ledare.
Jag lovar dig att dina döttrar kommer att bli räddade-
-och att Catus ska få betala för sin gärning.
Jag ska personligen besöka det romerska lägret med mina döttrar-
-och kräva rättvisa.
Vi hälsar Boudica av Iceni-folket och hennes döttrar välkomna.
Du har något att säga. Fatta dig kort.
Du vet varför vi är här. Vi kräver att de bortförda flickorna återbördas.
Avtalet innefattar inte slavar, och ändå tar ditt folk våra flickor.
Vad är du för en ledare som tillåter sådana gärningar?
Jag vill ha de skyldiga straffade-
-och jag vill ha flickorna tillbaka i gott skick.
Med vilken auktoritet talar du, kvinna?
Som drottning av Iceni-folket, arvinge till Prasutagus krona.
Har du läst hans testamente?
Det räknade jag inte med.
Visa henne det.
-Vad är det? -Nej, du kan väl inte läsa.
-Då ska jag sammanfatta det. -Låt mig se det.
"Jag, Prasutagus, som är vid mina fulla sinnen, osv, osv"...
..."lämnar hälften av mitt rike till min familj"...
..."och den andra halvan till Roms kejsare."
Är du med?
Eller ska din käraste hjälpa dig med de svåra passagerna?
-Kan du läsa det? -Ja.
Det står som han säger.
Ett sånt avtal skulle min man aldrig ha ingått.
Som drottning är det jag som bestämmer i mitt land.
Knappast. Så är det inte längre.
Då är avtalet upphävt. Res hem dit där ni hör hemma.
Innan vi skär huvudet av dig...
Er situation tillåter er inte att komma med hot.
Jag hade förutsett detta ytterst tråkiga resultat.
-För ut dem. -Nu hör du på mig!
Sätt munkavle på henne.
Låt henne vara!
Det är viktigt att jag har din odelade uppmärksamhet.
Kejsaren har varit tålmodig-
-men hans tålamod har mötts med trots och terrorism.
Ni har missbrukat ert självstyre.
Nu får ni prova på att leva i träldom.
Lyder ni Roms lagar kommer ni att skörda fördelarna.
Trotsar ni oss, får ni skörda stormen.
Ni måste förstå att ni är oviktiga. Vi kan göra vad vi vill med er.
För att försäkra mig om att det har gått in-
-ska jag statuera exempel.
Låt modern piskas...
...och döttrarna våldtas.
Nej! Nej!
Var tålmodig, Didius. Vänta, tills det blir din tur.
Är de fastbundna? Så börja.
Mamma... Mamma...
Res dig.
Res dig upp.
Min tappra flicka...
Min tappra flicka.
Du kan.
Du kan resa dig.
Du kan.
Du kan visa dem.
Du kan visa mig. Du kan.
Du kan visa mig.
Min tappra flicka.
Min tappra dotter.
De kan inget göra som kan skada oss. Inget.
Nu reser du dig upp.
Inga tårar.
Inga tårar!
Ni är mina krigardöttrar!
Inga tårar!
Ingen skam!
Nu går vi hem.
Boudica.
Ge ditt folk detta budskap:
Ingen slipper ostraffat undan att motsätta sig Roms vilja.
Avtalet är upphävt.
De säger att vi är deras trälar nu.
Att vi är oviktiga. Att de kan göra vad de vill med oss.
De har dödat mina krigare.
De har våldtagit mina krigare.
Och därmed har de beseglat sitt eget öde.
Ja.
Ja!
Jag avlägsnar fiendens säd från din dotters sköte.
Hennes namn är Boudica, Britannias drottning!
Vi hälsar Brannovici-folkets och Segusiani-folkets hövdingar välkomna.
-Vad vill ni? -Vi vill hjälpa er.
Under vårt beskydd rör inte romarna er igen.
Vi kan utkämpa våra egna slag, Arcon.
Men om ni vill hjälpa oss, så underkasta er mitt ledarskap.
Skulle vi kämpa under en kvinna?
Det går inte.
När ni ser vad vi gör med romarna, kommer ni på andra tankar.
Lämna min by.
Som du önskar.
Du får ändra dig.
Vårt erbjudande kvarstår, Boudica.
Mitt likaså!
Gamar. De ska inte ta köttet från mina benknotor.
Du ska leda dem i strid, innan året är över.
Bra.
Vad säger du?
Den hästen är för bra för hans slag. Den ska konfiskeras.
Tror du att han kommer att dö i en olyckshändelse?
-Så går det ju ofta till. -Vi drar lott om hästen efteråt.
Vem där?
Stanna och kliv av hästen.
Är du döv, eller?
Det är vårt land, inte ert.
Dervalloc?
Jag tänkte att du kanske behövde mig.
Det gör jag.
Jag har med ett par hästar. Hästar kan man aldrig få för många av.
Tack.
-Man får döda romare igen. -Det gläder mig.
Jag tjuvstartade på vägen hit.
Vi tar bara de bästa och snabbaste. De är döda innan de upptäcker oss.
Men Catus Decianus ska se mig i ögonen när vi dödar honom.
Det kan vi nog ordna.
Bra.
Prasutagus var en stor kung. Den mäktigaste krigare jag har känt.
Ja.
Och jag älskade honom hela hans liv.
Vi måste reducera garnisonen.
Männen ska arbeta vidare på templet.
Det har inte hänt nåt på en vecka och inget kommer att hända.
Bäst att vara på den säkra sidan.
-Ursäkta? -Bäst att vara på den säkra sidan.
Tror du helt allvarligt att hon kommer tillbaka?
Nej.
Hon har gjorts till åtlöje bland sitt eget folk.
Hör mina ord: De kommer inte.
Hörde du något?
Inte ett ljud.
Det här ruttna landet går en på nerverna. Det är kallt året runt.
Nu ska jag värma er.
Catus! Iceni-folket är här! Beväpna er!
Romarna kan inte sitta med en sån förödmjukelse.
De kommer att skicka ut sina starkaste män mot oss.
Det kommer att ta tid, men de kommer.
Då besegrar vi dem som vi gjorde i går kväll.
De kommer att vara för starka.
Det här är vårt hem. Allt vad vi är, finns här.
Vi bör prata med de andra stammarna.
Vi har en gemensam fiende nu.
Den stora drottningen Boudica avslår vår hjälp-
-och ber om den igen, nu då hon har väckt romarrikets vrede.
Varför skulle vi hjälpa dig? Det är inte vår strid.
Vårt folkslag har...
...ödslat åratal på att strida inbördes.
Vi har en gemensam fiende nu som suger blod av oss.
De tar våra unga människor som slavar.
Hur ska ni bekämpa dem när de angriper oss?
Varför vänta på dem? Vi kan besegra Catus i Camulodunum.
Camulodunum är inte ett läger. Det är en stad med gator och hus.
Och ett tempel invigt till den falske guden Claudius-
-byggt av slavar på vår mark.
Vi intar Camulodunum, dödar romarna och befriar slavarna.
Och så fortsätter vi till London.
Där finns det byte att hämta.
Står vi enade?
-Brannovici-folket är med. -Och Segusiani-folket likaså.
Varje gång jag blundar ser jag Catus.
Han lät soldaterna göra det mot mig, som han själv längtade efter att göra.
När vi fångar honom...
...ska ni sätta eld på mig...
...och låta honom omfamna mig och brinna upp.
Min kära...
Du ska inte dö.
Du ska leva och vara lycklig.
Smärtan och sorgen går över.
Döda romarna och håll dig vid liv. De kan inte göra dig illa.
Det har de redan gjort.
Magior?
Du får ett långt liv, Isolda.
Du kommer själv att få barn-
-och de blir dig en stor glädje.
Så är det spått.
Jag då?
Får jag också barn och ett långt liv?
Den vetskapen är dold.
Kom hit.
Magior kan inte veta allt. Det kan ingen av oss.
Vi måste bara se till att alltid leva våra liv fullt ut.
Gå och sök reda på Connach.
Och gör dig redo för strid.
Romare, ni är förbannade!
Ni har väckt våra gudars och förfäders vrede...
...och de har ingen nåd att visa er.
Vi ska trampa ner era benknotor i leran.
Vi ska skära upp er och låta ert blod spruta ut ur er-
-ner på marken!
Vi ska sluka er-
-och våra starka gröna skott ska spira där ni stod.
Se, hur era gudar skälver och störtar för Boudicas vrede!
Det är löjligt.
Håll anstånd!
Eländiga skitungar!
Skona mig...
Skona mig!
Boudica...
Dem alla?
Dem alla.
Suetonius har ankommit, herre.
Äntligen.
Min herre och kejsare.
Vad fan är det som händer i Britannia?
Boudica har intagit Camulodunum, slaktat alla nybyggare-
-och befriat slavarna som har anslutit sig till henne.
Hon har också förenat de lokala stammarna under sig-
-så söndra och härska går inte. Hon måste vara en rejäl kvinna.
Och var fanns du då allt det här utspelades?
I Anglesey på er befallning för att bekämpa druiderna.
-Lyckades det då? -Ja. Men med besvär.
Med besvär?
En flock galna brittiska präster?
Det är galenskapen som är problemet. De vet inte när de är besegrade.
Det var som om vi fick döda var och en av dem två gånger.
Vad nu då?
Har du några förslag?
Vi bör dra oss tillbaka från Britannia och låta Boudica få det.
Det är bara en liten ö där det alltid är kallt och fuktigt.
Befolkningen är krigisk av naturen, och under Boudica är den ännu värre.
Vi kan göra det fem gånger bättre i Afrika med samma antal soldater.
Det är min väl övervägda åsikt.
Din väl övervägda åsikt?
Vill du veta vad jag tycker om din väl övervägda åsikt?
Jag tycker att det är skitsnack.
Det är sån skit som man får när man ber en soldat-
-att tänka!
Om vi överlämnar Britannia till britterna-
-signalerar vi till omvärlden att Rom inte klarar av det längre.
Snart kommer alla barbarer i norr att försöka ta chansen.
Snart kommer jag att vara...
Hör här. Nu drar du ut och bekämpar motståndet.
Ta med den rödhåriga subban tillbaka-
-så hon kan visas upp på Roms gator, död eller levande.
-Är det förstått? -Fullständigt, herre.
-Kan du göra det? -Då måste vi låta henne ta London.
Det ska nog skrämma henne.
Det gör henne övermodig.
Dessutom har vi inte en chans mot henne på stans gator.
Jag måste locka ut henne i ett infanterislag på öppen mark.
Jag måste använda dina bästa härer och vi lär lida stora förluster.
Oacceptabelt stora förluster.
Roms här blir aldrig densamma och vi är redan hårt ansatta.
Men om du tycker att det är värt det, kan jag lova dig en seger.
Tack. Det var det jag ville höra.
Åk då iväg och strimla den subban.
Alla män dör, Isolda.
Och alla kvinnor dör.
Våra liv är över på ett ögonblick.
Som en fågel som flyger från mörkret ut i en upplyst sal-
-full av ljus och ljud och glädje.
Och så flyger den igen ut i det eviga mörkret.
Men under det korta ögonblicket kan vi uträtta storverk.
Vi kan se till att man minns oss i evig tid.
Och det ska vi göra!
Han är borta.
Suetonius har lämnat London.
Staden är redo att intas.
-Vart har han åkt? -Norrut.
Han ger oss inte en stad utan anledning.
Han kommer att träffa andra härer och förstärka sin.
Vi måste förfölja honom.
Lugn, Boudica. London är redo att intas.
Det finns mat, kvinnor och guld.
Mina män har kommit långt för det här. Vi intar London nu.
Ni är här under mitt ledarskap. Acceptera mitt beslut.
Jag börjar vara trött på dina beslut och ditt ledarskap.
Brannovici-folket intar London.
Ni kan följa med oss eller dra vidare.
Din förlorare! Förstår du inget?
Släpp mig! Du vet att jag har rätt! Suetonius blir starkare dag för dag.
-Säg något till dem. -De vägrar.
De behöver smaka segerns sötma och vi behöver mat.
Om du sätter dig upp emot dem-
-mister du dem.
Vi intar London och bränner ner det.
Därefter bränner vi Suetonius!
Så går det-
-när småpojkar inte rättar sig efter sin mor.
Hela imperiet ligger i ruiner.
Hon har gjort dig till åtlöje.
Först tog hon Camulodunum, så tog hon London.
Nu har hon tagit Verulamium.
När upphör det? Även Suetonius är på flykt.
Fortsätt.
Och du ligger bara där med din sköka till fru.
Var det något mer, mor?
Inte det? Gudskelov.
Äntligen får man frid.
Vi möter henne här.
Här ska romarriket hålla anstånd eller falla.
Krig är ett primitivt sätt att avgöra konflikter på.
Det skulle vara lättare att singla slant.
Då skulle vi stå utan arbete.
Det skulle vi må bra av. Jag skulle kunna lära mig att mura.
Se på dem. De kämpar för att rädda sitt folk.
För att behålla sitt land och rätten att praktisera sin religion.
Och vi kämpar för att vi är här.
För att det är vårt arbete.
Av yrkesstolthet.
Det är väl inte nog?
Jag lägger mig.
God natt. I morgon får vi en storslagen seger för vår kejsare.
Precis.
Dina krigare är vid gott mod.
De har väntat länge på det här, det stora slaget.
Vad gör vi när det är över?
Jag vill försöka leva i fred.
Skulle vi inte ens slåss med våra grannar? Vi skulle bli feta och lata.
Det är väl inte det värsta.
Jag ser på mina döttrar.
Siora tänker bara på att döda.
Isolda...
Hon är sårad i själen och hon ger mig skulden.
Jag känner mig så skyldig när jag ser på henne.
Kom hit.
Du har uträttat storverk. Dina döttrar bör vara stolta över dig.
Du lever det liv, som du är ämnad att göra.
När vi har besegrat dem i morgon...
...stannar du då hos mig?
För att leva som bonde, odla kål och minnas de gamla goda dagarna?
Och vara min älskare.
Inte fler krig?
Kanske.
Det är inte jag.
Det trodde jag nog att du skulle säga.
Vad ska du göra då?
Gå över vattnet igen och döda romare, tills en av dem dödar mig.
Det är ett gott liv och det blir en god död.
Följ med mig.
Det här är kanske vår sista kväll tillsammans.
Det är det varenda kväll.
Låt oss få ut det bästa av den.
Tappra krigare!
I dag står vi mot en mäktig romersk här.
De är starka.
Men vi är starkare.
Deras vapen och rikedom beskyddar dem inte.
De kan inte matcha våra hjärtans raseri-
-vårt mod, vår beslutsamhet.
Det skulle de aldrig kunna.
Kanske ska ni dö i dag och kanske ska jag dö.
Men då dör vi med glädje.
Och spetsas ni av en romare, så skratta honom rakt upp i ansiktet.
För han kan aldrig döda er.
Spiller ni en droppe blod här så lever ni för evigt.
Här bland era förfäder från urminnes tider-
-och era barn som ska leva långt fram i framtiden.
Vi är en del av varandra.
För evigt och alltid.
Vi kan inte förlora!
Vi ska segra!
Ni är världens bästa soldater.
Ni har fått den bästa träningen. Ni har den bästa utrustningen-
-och de bästa vapen.
Nederlag är ingen möjlighet. Det garanterar jag.
Det blir hårt arbete i dag för de kommer att kämpa i döden.
Men det blir deras död, inte vår.
Tapperhet och mod!
Var inte orolig, mor.
Jag är redo.
Kom ihåg vad Magior sa.
Du ska leva ett långt liv och föda många barn. Du ska bli drottning.
Jag är glad över att vara här. Se mig strida.
Jag ska dö en krigares död och bli återförenad med min älskade.
Död åt fienden!
Nu!
Och nu.
Isolda!
Boudica! Vi måste omgruppera!
Min häst.
Boudica.
Jag är Gaius Suetonius Paulinius, härförare i den romerska hären.
Ni har kämpat tappert, men ni kan inte vinna.
Överlämna er nu och undvik ytterligare förluster.
Ert land kommer naturligtvis att konfiskeras.
Jag skulle gärna garantera er säkerhet-
-men det beror dessvärre på kejsarens infall.
På kejsarens vilja.
Tror du verkligen att jag accepterar dessa villkor?
Nej, men du skulle få chansen.
Jag hälsar dig som en värdig motståndare.
Om jag kunde bestämma skulle vi inte alls vara här.
Salve.
Res dig...
Res dig.
Kom.
Gudarna har planer för dig.
Således började hennes historia.
Isolda.
Min dotter.
Och ingen kommer någonsin att höra den...
...för vi skriver inte ner våra historier.
Vi lever ut dem.